pene pene pene moči

pesmi

Gregor Podržaj

(spisano v letih 1990 – 2010)

Izdano v samozaložbi preko Smashwords.

Ljubljana, 2016

Copyright 2016 Gregor Podržaj

ISBN: 978 131 05789 8 4 (Smashwords)

ISBN: 978 961 93989 4 4 (Podržaj)

Naslovnica je delo avtorja. / Cover by the author.

__________________________________________________

CIP - Kataložni zapis o publikaciji

Narodna in univerzitetna knjižnica, Ljubljana

821.163.6-1(0.034.2)

PODRŽAJ, Gregor, 1972-

Pene, pene, pene moči [Elektronski vir] : pesmi : (spisano v letih 1990-2010) / Gregor Podržaj. - El. knjiga. - Ljubljana : [samozal.] G. Podržaj, 2016

Način dostopa (URL): https://www.smashwords.com/books/view/606844

ISBN 978-961-93989-4-4 (ePub)

283827456

__________________________________________________

Izdano v samozaložbi preko Smashwords. Opombe o avtorstvu:

Hvala za dolpoteg te svobodne izdaje elektronske knjige. Čeprav je svobodna, je vseeno avtorsko delo in naj bi kot tako, ne bilo reproducirano, kopirano in distribuirano, tako za pridobitne kot tudi nepridobitne namene. V kolikor vam je bilo prebiranje v zadovoljstvo, lahko priporočite prijateljem, da si dol potegnejo lastno kopijo iz Smashwords.com, kjer lahko poiščejo tudi ostala dela tega avtorja. Mir in dobro.

Publyshed by Gregor Podržaj at Smashwords, License Notes:

Thank you for downloading this free ebook. Although this is a free book, it remains the copyrighted property of the author, and may not be reproduced, copied and distributed for commercial or non-commercial purposes. If you enjoyed this book, you may encourage your friends to download their own copy at Smashwords.com, where they can also discover other works by this author. Thank you for your support.

VOLKODLAK

nakar vidiš

da si na tleh

da oči izgubljajo barve

da je sonce že zdavnaj zašlo

in te je strah

tiščiš se h prepihu

in prisluškuješ šumom

vsak je lahko znak

za ponoven napad

volkodlak!

PA GREVA

in se ti takole, lepo počasi

midva premikava, kar gibava

pa čeprav sva že mrtva

slepa in oh

kako sva lepa

nula tri

ok

greva naprej

a čutiš ta tok, ta fluid

to energijo

spidava, vedno v istih sanjah

tripava, vedno na istih rjuhah

KAVE PA

kave pa kostobolja

po komi jedva do busa

pa lakota brez apetita

pa šola tovariša Tita

posredovalnica

pol se mal kešu smejeva

zapravljalna mrzlica pride

kot naročena

za mačkom

ki ga pozabiva za vedno

najino gibanje

in zgodovina

UŽIVAVA

tečeva do postaje. ustaljenost.

zrcalno čutiva posušeno sliko poleg popka.

najini otroci, edini najini otroci.

šele dolgo po tem, ko že odideš,

se tega zavem.

sprašujem se, če ti to veš.

če morda ravno sedaj razmišljaš o tem.

najini časi in najino razhajanje,

najino posebno slovo.

mrmranje želodcev,

v tišini užitih trenutkov.

topiva se

ko iz stolpa padava

bosa

preko polja

pa vendar uspeva reči

srečno

in to je dovolj.

PA SM

pa sm pršu dam

pa nism jedu

mal sanju

pa šu

energija je vse

ko jo zmanka

me ni

NE PRITISKAJ

ne pritiskaj me dol

ker bom padel na tla

vedi da pol

za mano boš šla

posadi me na koleno

in lansiraj me v zrak

a ustavi se tam kjer

predpisan je znak

IN TI

in ti, misliš da si me videl,

ko skupaj sva čakala isti vlak,

da si me slišal, ko sem si šepetal,

da me poznaš, če sem se ti morda predstavil,

da veš kdo sem, če veš kam grem?

se nisi vprašal kdo si ti,

ko, kot meni, se ti v isto smer mudi,

ko dnevi isto dolgi so kot meni ti,

ko celo ista misel bliskne prek oči,

misel, ki nama um mrači.

misel, ki poraja nespeče noči,

ki naju v blaznost tišči,

nasilno vseljena v nama ždi,

misel ki obljublja, da bo tekla kri!

NEKDO

nekdo te bo porinil v obcestni jašek

nekdo ti bo nastavil revolver na vrat

smejali se ti bodo za hrbtom

in vedel boš da ne moreš zbežat

želel si boš, tako močno si boš želel

da bi bil drugje, celo nekdo drug

in potrt boš, ker teh drugih krajev

in drugih časov sploh ni

tu je le tu in sedaj

in ti si samo ti

tisti ki si boš želel

ZLEZEL

zlezel boš izpod rjuhe in se odmajal

do vrat

hotel se boš obleči a ne bo

svežih gat

opazil boš da spal si nag in prijelo

te bo srat

ČUDNE SILE

čudne sile te bodo vlekle

kot bi bil marioneta

boš zibajoče stal

mislil boš da misliš

a to ne bodo tvoje misli

mislil boš da si

a to ne boš ti

BIT

razprl boš krila in mehko pristal

vse ti bo jasno in ne bo ti žal

da takšna bit je biti

SKLONIM SE

sklonim se

se še zadnjič ozrem

levo, desno

nato s pogledom uperjenim nekam predse

z izbuljenimi očmi

tako čepeč

zajamem sapo

in kot da bi jo potisnil

od ust do ust

se userjem.

KRIK

to je tisti krik

ki se plazi po kotih sobe

krvava zgodba, zaradi katere

se poten zbujam sredi noči

naj bo preklet

kdor me je vklenil v ta pogled

pogled ostrih robov - mrzla prazna kovina

moj svet je okovana pustinja

kot bi se utapljal v grenkem medu

cianida

POTRES

jaz sem potres ki me trese

luč ki me slepi

tema ki požira

poganjke angelske noči!

POGLED

pogled zatava, misel zapleše

jutri se ziblje, danes se kreše

staro odplava, hitro bežeč

možnost mi melje dogodke roteč

PRI TLEH

pri tleh, umaknem

zbežim, zmrznem, odhitim

v vrtincu nadležen smeh

dotaknem, obrnem, preverim

dvakrat, premislim, zgrešim

odtavam, se izgubim

držim, padem in pogubim

molim, prosim, kričim

tehtam, primerjam, štejem

prepih je

ne zdržim!

NEKEGA JUTRA

nekega hladnega jutra

ko se izčrpan in zguban zvrnem

JUHU

žepov polnih trave

se počasi zakadim

proti morju

poletje je, 2003

KIPIM

še enkrat se ugriznem

z glavo v vrata zaprta zaletim

tečem pred ogledalo, kjer ne zdržim

od ene same preklete te misli

se cel tresem in kipim

ZADNJI

še zadnji žarek se je zlomil

na hribovju horizonta

še zadnja tuna je šla spat

sirena je zatulila konec dela

nedvomno - bil je čas

za it' v grmovje srat

LOM KOSTI

z mehkimi brisačami okoli vratov

v ringu časa

potisnjeni v kot

tlačimo pesti v gobce senc

in fino se nam zdi

če sliši se lom kosti

POMEČKAN

pomečkan in spregledan

s kremželjčki preko lic

posran in pobruhan

počasi drsim v pozabo

OH DAJ

oh daj, popraskaj me tam

kjer najbolj srbi

oh daj, saj potem

na vrsti si ti.

UMAZANI

umazani kuzlini sinovi

odprte dlani

pene

srebrne obrobe vrtincev

iz kotičkov njihovih ust

pene na odprtih dlaneh

pobruhani kuzlini mamojebci

njihove pene so moja kri

njihove dlani so moje oči

ko tonejo sredi vrtincev

pene

odprte dlani

prekleti kuzlini sinovi!

KER

ker mi je dolgčas

ker sem dolgočasen

kadar sem trezen

ker si daleč in mi je vseeno

ker je poletje in mi v senci

edino to še pomaga

ker se potem včasih zazrem

v nek nov tvoj obraz

ker me potem odpelje

in zavije v rjuhe

take, skoraj čisto take

kot so bile najine

sanje

ker je zjutraj to najlažje

ker hladi v tej prekleti vročini

ker je sprejemljivo in se rad opotekam

ker mi mehča kolena

medtem ko me lomi

PO NUJNOSTI

po nujnosti kot kaplje vode

v stenah nabreka mi kri

po nujnosti pozabljam na vzvode

v želji organ mi kriči

HOP HOP

hop hop hop skačemo naokrog

vsi vsi vsi istih smo skrbi

joj joj joj goli! tečemo v boj

ŽITO

kot kaže, le še midva veva

kje je pot, kje starec sameva.

se spomniš, ko nosila sva žito v mlin?

se spomniš strmine, ha, gležnja tvoj zvin.

###